Slušajte me, molim vas.
Vi ste poput mene, homo sapiens,
mudar čovjek.
Život,
Čudo u univerzumu, se pojavilo otprilike pre 4 milijarde godina.
A mi, ljudi pre samo 200 000 godina.
Ipak, mi smo uspjeli da poremetimo balans tako bitan za život.
poslušajte pažljivo ovu neobičnu priču,koja je i vaša,
i odlučite šta želite da uradite sa njom.
Ovo su tragovi našeg porijekla.
U početku, naša planeta nije bila ništa više do haos od vatre,
oblak prljavih čestica prašine,
kao i mnogo drugih skupina u univerzumu.
Ipak, ovo je mjesto gdje se čudo života desilo.
Danas, život, naš život,
je samo veza u lancu bezbrojnih živih bića
koja su uspjevala na Zemlji tokom 4 milijarde godina.
I čak danas,
novi vulkani nastavljaju da oblikuju naš krajolik.
Oni nam nude pogled na to kakva je naša Zemlja bila na nastanku,
istopljeni kamen, koji hrli iz dubina,
očvršnjavajući, pucajući, šireći se u tanku koru,
pre nego što zaspe u vremenu.
Ovi vjenci dima izlazeći iz utrobe Zemlje,
svjedoče Zemljinoj originalnoj atmosferi.
Atmosferi lišenoj kiseonika.
Gustoj atmosferi, sa gustom vodenom parom,
punom ugljen dioksida.
Peć.
Zemlja se ohladila.
Vodena para se kondenzovala i pala i silovitom pljusku.
Na pravoj udaljenosti od Sunca, ne previše daleko, ne previše blizu,
Zemljin idealni balans omogućio je čuvanje vode
u tečnom obliku.
Voda je prosjekla kanale.
Oni su kao vene u tijelu, grane drveća,
posude koje je voda dala Zemlji.
Rijeke uzimaju minerale iz kamenja, dajući ih okeanskoj svježoj vodi.
I okeani su postali teški i slani.
Odakle smo mi došli??
Gdje se desila prva iskra života?
Čudo vremena,
primitivni oblici života još uvijek postoje u vrućim izvorima globusa
Oni im daju njihove boje. Oni se zovu arkeobakterije.
Sve se hrane Zemljinom toplotom.
Sve osim cianobakterije,
ili plavo-zelene alge.
One same imaju mogućnost da se okrenu ka suncu
i uhvate njegovu energiju.
One su vitalni predak svih jučerašnjih i današnjih biljnih vrsta.
Ova mala bakterija i milioni njenih potomaka
promjenili su sudbinu naše planete.
Oni su transformisali njenu atmosferu.
Šta se desilo sa ugljenom koji je trovao našu atmosferu?
On je još uvijek ovde, zarobljen u Zemljinoj kori.
Ovde je jednom bilo more, naseljeno mikroorganizmima.
Oni su razvili kore grananjem u atmosferski ugljen,
sada ispušten u okean.
Ovi slojevi su akumulirane kore
tih milijardi i milijardi mikroorganizama.
Zahvaljujući njima, ugljen je isušen iz atmosfere
i drugi oblici života su mogli nastati.
To je život koji je izmjenio atmosferu.
Biljni svijet se hrani sunčevom energijom,
koja im je omogućila da razbiju molekul vode i uzmu kiseonik.
I kiseonik je ispunio vazduh.
Kruženje vode na Zemlji je proces u konstntnom obnavljanju.
Vodopadi, vodena para,
oblaci, kiša,
rijeke, mora,
okeani, glečeri...
Ciklus nikad nije prekinut.
Uvijek je ista količina vode na Zemlji.
Sve uspješne vrste na Zemlji su pile istu vodu.
Zadivljujuća materija je voda.
Jedna od najnestabiljnijih.
Ona uzima tečni oblik kao tekuća voda,
gasovita kao magla, ili čvrsta kao led.
U Sibiru, zamrznute površine, jezera u zimi,
sadrže tragove sila koje je voda ispoljavala dok se smrzavala.
Laganiji od vode, led pluta.
On formira zaštitni sloj protiv hladnoće,
ispod kojeg život može da teče.
Pokretač života je povezanost.
Sve je povezano.
Ništa nije sebi dovoljno.
Voda i vazduh su nerazdvojni,
ujedinjeni u životu i za naš život na Zemlji.
Dijeljenje je sve.
Zeleno prostranstvo kroz oblake je izvor kiseonika u vazduhu.
70% ovog gasa,
bez kojeg naša pluća ne mogu funkcionisati,
dolazi od algi koje boje površinu okeana.
Naša Zemlja se oslanja na balans,
u kojem svako biće igra svoju ulogu
i postoji samo kroz postojanje drugog bića.
Suptilna, lomljiva harmonija, koja se lako slomi.
Stoga, korali su rođeni iz braka algi i kore.
Koralni grebeni pokrivaju manje od 1% okeanskog dna,
ali oni pružaju utočište za hiljade vrsta riba, mekušaca i algi.
Ravnoteža svakog okeana zavisi od njih.
Zemlja broji vrijeme u milijardama godina.
Trebalo je više od 4 milijarde godina za nju da stvori drveće.
U lancu vrsta, drveća su vrh,
savršena, skulptura koja živi.
Drveće prkosi gravitaciji.
Ona su jedini prirodni element u trajnom pomjeranju prema nebu.
Ona raste sporo prema Suncu koje hrani njihovu podlogu.
Ona su nastala od onih minijaturnih cianobakterija.
Moć da uhvate sunčevu energiju.
Ono je čuva, i hrane se njome,
preobraćajući je u drvo i lišće,
koje se onda raspada u mješavinu vode, minerala
povrće i živu materiju.
I tako,
postepeno,
tlo je formirano.
Tlo vrvi od neprestane aktivnosti mikroorganizama,
hraneći, kopajući, provjetravajući i transformišući.
Oni prave humus, plodni sloj za koji je sav život na Zemlji povezan.
Šta mi znamo o životu na Zemlji?
Koliko smo vrsta svjesni? Desetine njih?
Hiljade možda?
Šta znamo o sponi koja ih povezuje?
Zemlja je čudo.
Život ostaje misterija.
Familije životinja su stvorene, ujedinjene običajima i ritualima
koja su prenošena kroz generacije.
Neke se prilagode prirodi njihovih pašnjaka
i njihovi pašnjaci se prilagode njima.
I oboje dobijaju.
Životinje utole glad i drveće može cvjetati opet.
U velikoj pustolovini života na Zemlji,
svaka vrsta ima svoju ulogu,
svaka vrsta ima svoje mjesto.
Nijedna nije beskorisna i štetna.
One sve balansiraju.
I to je mjesto gdje ti,
homo sapiensu, mudri čovječe,
ulaziš u priču.
Imaš korist od basnoslovnog 4 milijarde starog nasljeđa.
zavještanog Zemlji.
Ti si samo 200 000 godina star,
ali ti si promjenio izgled svijeta.
Uprkost tvojoj ranjivosti, uzeo si posjedstvo svakog utočišta
i pokorio otkose teritorije, kao nijedna druga vrsta pre tebe.
Nakon 180 000 godina nomadskih godina,
i zahvaljujući još ugodnijoj klimi,
ljudi su se nastanili.
Oni više ne zavise od lova za preživljavanje.
Oni biraju da žive u mokrom okruženju koje obiluje ribom,
divljači i divljih plantaža.
Tamo gdje se zemlja, voda i život kombinuju.
Čak i danas,
većina čovječanstva živi na kontinentalnim obalama
ili obalama rijeka i jezera.
Širom planete, jedna od četiri osobe
živi kao što je čovječanstvo živjelo pre 6000 godina,
njihova jedina energija koju im priroda pruža iz sezone u sezonu.
To je način života 1.5 milijarde ljudi,
Više nego sva populacija svih bogatih nacija.
Ali iščekivanje života je kratko i težak rad uzima svoj danak.
Nesigurnost prirode važe o dnevnom životu.
Edukacija je rijetka privilegija.
Djeca su jedino porodično nasljeđe
dok god je svaki dodatni par ruku
potrebno nasljeđe za njegovo postojanje.
Čovjekov genij,
je oduvjek imao osjećaj svojih slabosti.
Fizička snaga, sa kojom je priroda nedovoljno nadarila ljude,
je pronađena u životinjama koje su im pomogle da otkriju nove teritorije.
Ali kako možeš da pokoriš svijet praznog stomaka?
Pronalazak agrokulture je okrenuo našu istoriju ka završetku.
To je bilo pre manje od 10 000 godina.
Agrokultura je bila naša prva velika revolucija.
Rezultovala je prvim viškovima
i dala rođenje gradova i civilizacije.
Sjećanje na hiljadugodišnje otimanje za hranom je nestalo.
Imati, je napravilo zrno kvascem života, uvećali smo broj vrsta
i naučili da ih prilagodimo našem zemljištu i klimi.
Mi smo kao svaka vrsta na Zemlji.
Naš dnevni princip je da se hranimo.
Kada je zemljište manje darežljivo
i voda postane nedovoljna,
u stanju smo da uradimo gorostasne napore, da izvučemo
iz zemlje dovoljno da nastavimo život.
Ljudi su oblikovali zemlju sa strpljenjem i odanošću koju Zemlja zahtjeva
i gotovo u žrtvenom ritualu se događa iznova i iznova.
Agrokultura je još uvijek najraširenija svjetska okupacija.
Polovina čovječanstva obrađuje zemlju,
od njih, preko tri četvrtine rukama.
Agrokultura je kao tradicija prenošena sa generacije na generaciju
u znoju i teškom radu
jer je za čovječanstvo preduslov za preživljavanje.
Ali nakon tako dugog oslanjanja na snagu mišića, čovjek je našao način
da izmami energiju zakopanu duboko u Zemlji.
Ovi plamenovi su takođe od biljaka. Dio sunčeve svijetlosti.
Čista energija. Energija sunca,
uhvaćena tokom miliona godina od strane miliona biljaka,
pre više od 100 miliona godina.
To je ugalj. To je gas.
I, iznad svega, to je nafta.
I ovaj dio sunčeve svijetlosti je oslobodio ljude od njihovog rada na zemlji.
Sa naftom je počela era ljudi
koji su se oslobodili okova vremena.
Sa naftom, neki od nas, su ostvarili neprocjenljivu udobnost.
I u 50 godina, u jednom životnom vijeku
Zemlja je radikalno promjenjena. Više nego su je promjenile,
sve prethodne generacije čovječanstva.
Sve brže i brže. U poslednjih 60 godina,
populacija na Zemlji se gotovo utrostručila.
I preko 2 milijarde ljudi se preselilo u gradove.
Sve brže i brže
Šencen, u Kini,
sa stotinama nebodera i milionima naseljenika,
je bilo samo malo ribarsko naselje pre jedva 40 godina.
Sve brže i brže.
U Šangaju, 3000 tornjeva i nebodera
je izgrađeno u poslednjih 20 godina. Još stotine njih je u izgradnji.
Danas, više od pola populacije, od 7 milijardi stanovnika
živi u gradovima.
Nju Jork.
Prvi svjetski megalopolis
je simbol eksploatacije energije koju Zemlja daje
ljudskom geniju. Radna snaga od milion imigranata,
energija uglja, razuzdana snaga nafte.
Amerika je prva, koja je upregnula taj fenomen,
revolucionarnu snagu "crnog zlata".
Na poljima, mašine su zamjenile čovjeka.
Litar nafte generiše energiju
kao stotinu parova ruku u 24 časa.
U Sjedinjenim Državama su ostala samo 3 miliona farmera.
Oni proizvode dovoljno sjemena da nahrane 2 milijarde ljudi.
Ali većina tog sjemenja nije iskorištena da nahrani ljude.
Ovde i u svim drugim industrijskim nacijama,
je iskorišteno u ishranu stoke ili bio goriva.
Dio te sunčeve energije je otjerao sušu
prisutnu na farmama.
Ni kap vode ne može pobjeći zahtjevima agrokulture,
koja broji 70% ljudske potrošnje vode.
U prirodi, sve je povezano.
Širenje obradivih površina i jednorodne farme
su potstakle razvoj parazita.
Pesticidi, još jedan poklon petrohemijske revolucije,
su ih istrijebili.
Loše žetve i glad su postale davna istorija.
Sada, najveća glavobolja
je šta uraditi sa viškovima proizvedenim od strane moderne agrokulture.
Ali toksični pesticidi su otišli u vazduh,
zemljište, biljke, životinje, rijeke i okeane.
Prodrli su u srce ćelija
sličnoj osnovnoj ćeliji koju dijele svi oblici života.
Da li su oni štetni ljudima koje su oslobodili od gladi?
Ovi farmeri i njihovim zaštitnim žutim odijelima
vjerovatno imaju dobru ideju.
Onda su došla đubriva, još jedno otkriće petrohemije.
Njihov uticaj na zemljište je u potpunosti ignorisan.
Rod se prilagodio zemljištu i klimi
i otvorio put najproduktivnijim sortama i sortama najlakšim za transport.
I tako, u prošlom vijeku
tri četvrtine sorti koje su farmeri proizveli
tokom hiljada godina su nestale.
Koliko oko može dosegnuti, đubrivo ispod, plastika iznad.
Staklenici Almerije, Španije, su Evropski vrtovi povrća.
Grad ravnomjerno raspoređenog povrća čeka svaki dan,
na stotine kamiona da ih odvezu u kontinentalne supermarkete.
Što se više zemlja razvije, stanovnici konzumiraju više mesa.
Kako rastući svjetski zahtjevi mogu biti zadovoljeni bez regresa?
Farme goveda u stilu koncentracionih logora?
Sve brže i brže.
Kao životni ciklus stoke, koja nikada neće vidjeti livadu.
Proizvodnja mesa brže nego životinje je postala dnevna navika.
U ovim prostranstvima hrane, izgažene milionima grla stoke,
niti jedan list trave ne niče.
Flota kamiona iz svakog dijela zemlje dovozi tone trave,
soje i proteinima bogata zrna
koja će postati tone mesa.
Rezultat je takav da treba 100 litara vode
da se proizvede kilogram paradajza,
4 000 litara vode za kilogram riže
i 13 000 litara vode za kilogram mesa.
Ne spomenuvši naftu potamanjenu u proizvodnom procesu i transportu.
Naša agrokultura je postala naftom pogonjena.
Ona hrani dvostruko više ljudi na Zemlji,
ali je zamijenila raznolikost sa standardizacijom. with standardization.
Daje mnogima od nas udobnost o kojoj smo mogli samo sanjati,
ali je napravila naš način života potpuno zavisnim o nafti.
Ovo je nova mjera vremena.
Naš svjetski sat sada kuca u ritmu neumornih mašina
izmamljujući dio sunčeve energije
Cijela planeta je uslužna ovim metronomima,
našim nadama i iluzijama.
Iste one nade i iluzije koje se razmnožavaju zajedno sa našim potrebama
rastućim, nezasitim željama i rasipništvom.
Znamo da je kraj jeftinoj nafti neizbježan
ali odbijamo da vjerujemo.
Za mnoge od nas,
"Američki san" san je izgrađen od legendarbog imena.
Los Anđeles.
U ovom gradu koji se proteže preko 100 kilometara,
broj automobila je gotovo jednak broju stanovnika.
Ovde, energije pokazuje fantastičnu predstavu svake noći.
Dani su postali ništa više do blijeda slika noći,
koja je preobrazila grad u zvjezdano nebo.
Sve brže i brže
Daljina se više ne mjeri u kilometrima, već u minutama.
Automobil oblikuje nove pašnjake, gdje je svaka kuća zamak,
na sigurnoj razdaljini od zagađenih centara grada,
i gdje se uredni redovi kuća gomilaju oko ćorsokaka.
Model zemalja sa "sretnim parovima"
je postao univerzalni san prenošen preko TV-a, kroz čitav svijet.
Ovde u Pekingu,
on je kloniran, kopiran i proizveden u ovim formatiranim kućama
koje su izbrisale pagode iz plana.
Automobil je postao simbol udobnosti i napretka.
Ako bi ovaj model pratilo svako društvo,
planeta ne bi imala 900 miliona automobila kao danas,
već 5 milijardi.
Sve brže i brže.
Što se svijet više razvija, to je veća žeđ za energijom.
Svagdje, mašine kopaju, buše i vade iz Zemlje
dijelove zvijezda sahranjenih u dubinama za vrijeme nastanka...
Minerali.
Kao privilegovana snaga, 80% od ovog mineralnog bogatstva
konzumira 20% svjetske populacije.
Prije kraja ovog vijeka,
suvišni rudnici će iscrpiti približno sve rezerve planete.
Sve brže i brže.
Brodogradilišta talasaju naftni tankeri, brodovi za kontejnere i tankeri za gas
da snabdeju zahtjeve globalne industrijske proizvodnje.
Većina potrošačke robe putuje hiljade kilometara
od zemlje porijekla do zemlje potrošnje.
Od 1950, količina međunarodne trgovine se povećala za 20 puta.
90% trgovine ide morem.
500 miliona kontejnera se transportuje svake godine.
Idući ka glavnim svjetskim čvorištima potrošnje,
kakav je Dubaji.
Dubaji je vrsta kulminacije Zapadnog modela,
zemlja, gdje nemoguće postaje moguće.
Gradeći vještačka ostrva u moru, na primjer.
Dubaji ima nekoliko prirodnih resursa,
ali sa novcem od nafte može dovesti milione tona materijala
i radnika sa cijele planete.
Dubaji nema farme, ali može uvesti hranu.
Dubaji nema vodu, ali si može priuštiti da potroši ogromne količine energije
za desalinizaciju morske vode i izgradnju najvećih svjetskih nebodera.
Dubaji ima neprekidno sunce, ali ni jednu solarnu ploču.
On je totem totalnog modernizma koji uvijek uspije da zadivi svijet.
Dubaji je kao novi simbol svog svjetskog novca.
Čini se da se ništa nije više udaljilo od prirode nego Dubaji,
isto tako, ništa ne zavisi od prirode više nego Dubaji.
Dubaji je kulminacija Zapadnog modela.
Mi nismo razumjeli da iscrpljujemo ono što nam priroda pruža.
Od 1950. hvatanje ribe se uvećalo za pet puta
sa 18 na 100 miliona tona po metru godišnje.
Hiljade brodova prazne okean.
Tri četvrtine zaliha ribe je iscrpljeno,
osiromašeno ili u opasnosti da bude.
Većina velikih riba ne postoji više
jer nemaju vremena za reprodukciju.
Mi uništavamo ciklus života koji nam je dat.
Sa trenutnom brzinom, sve riblje zalihe su suočene sa istrebljivanjem.
Riba je spajalica u dijeti jedne od pet osoba.
Zaboravili smo da su resursi oskudni.
500 miliona ljudi živi u zemljama svjetskih pustinja,
više nego čitava populacija Evrope.
Oni znaju vrijednost vode.
Oni znaju kako je koristiti štedljivo.
Ovde, oni zavise od bušotina napunjenim fosilnom vodom,
koja se akumulirala u podzemlju onda kad je bilo kišovito u ovim pustinjama.
Pre 25 000 godina.
Fosilna voda obezbjeđuje da usjevi rastu u pustinji,
da obezbjedi hranu lokalnom stanovništvu.
Okrugli oblik ovih polja potiče
od cijevi koje ih navodnjavaju oko centralne tačke.
Ali tu se plaća velika cijena.
Fosilna voda je neobnovljivi izvor.
U Saudijskoj Arabiji,
san industrijske poljoprivrede u pustinji blijedi.
Kao na mapi,
svijetle tačke predstavljaju napuštena zemljišta.
Oprema za navodnjavanje je još uvijek tamo.
Energija za pumpanje vode takođe.
Ali rezerve fosilne vode su jako potrošene.
Izrael je preobratio pustinju u plodnu zemlju.
Iako se ovi staklenici sada navodnjavaju kap po kap,
potrošnja vode nastavlja da raste zajedno sa izvozom.
Jednom moćna rijeka Jordan je sada samo potočić.
Njena rijeka je otekla u supermarkete širom svijeta
u obliku voća i povrća.
Sudbina Jordana nije jedinstvena.
Širom planete, jedna moćna rijeka od njih deset
više ne teče u more tokom nekoliko mjeseci godišnje.
Lišeno vode rijeke Jordan,
nivo Mrtvog mora se smanjuje za jedan metar godišnje.
Indija rizikuje da će postati zemlja koja će najviše patiti
od nedostatka vode u nadolazećem vijeku.
Masovno navodnjavanje je nahranilo rastuću populaciju
i u poslednjih 50 godina, 21 milion bunara je iskopano.
U mnogim dijelovima zemlje,
bušilica mora da kopa sve dublje da bi pronašla vodu.
U zapadnoj Indiji, 30% bunara je napušteno.
Podzemni vodonosnici presušuju.
Ogromni rezervoari će uhvatiti monsunske kiše da napune vodonosnike.
U suhoj sezoni, žene iz lokalnog sela ih kopaju golim rukama.
Hiljadama kilometara daleko,
800 do 1000 litara se potroši
na jednu osobu dnevno.
Las Vegas je izgrađen iz pustinje.
Milioni ljudi žive tamo.
Hiljade dolaze svakog mjeseca.
Njegovi stanovnici su najveći potrošači vode u svijetu.
Palm Springs je još jedan pustinjski grad sa tropskom vegetacijom.
Koliko će još dugo napredovati ova iluzija?
Zemlja ne može da izdrži.
Rijeka Kolorado, koja donosi vodu u ove gradove,
je jedna od onih rijeka koje više ne dotiču u more.
Nivoi vode u jezerima na njenom toku opadaju.
Nestašica vode bi mogla zahvatiti 2 milijarde ljudi pre 2025.
Močvare predstavljaju 6% površine planete.
Ispod njenih mirnih voda leži stvarna fabrika,
gdje biljke i mikroorganizmi strpljivo filtriraju vodu
i uklanjaju svo zagađenje.
Ove močvare su neophodna okruženja za regeneraciju,
i pročišćavanje vode.
One su sunđer koji reguliše tok vode.
Apsorbuju je u kišnim sezonama
i ispuštaju u sušnim sezonama.
U našoj trci da pokorimo još zemljišta,
proglasili smo ih pašnjacima za stoku,
ili kao zemlju za agrokulturu ili gradnju.
U prošlom vijeku polovina svjetskih močvara je isušeno.
Ne znamo ni njihovo bogatstvo ni njihovu ulogu.
Sva živa tvar je povezana.
Voda, vazduh, zemljište, drveće.
Svjetska magija je ispred naših očiju.
Drveće udiše vodu iz zemlje u atmosferu kao laganu izmaglicu.
Oni formiraju nadstrešicu koja ublažuje uticaj jakih kiša.
Šuma pruža vlažnost koja je potrebna za život.
Ona sadrži ugljen,
sadrži više nego cijela Zemaljska atmosfera.
One su kamen temeljac klimatskog balansa o kojem svi zavisimo.
Primarne šume pružaju utočište
za tri četvrine bio raznolikosti planete,
tj. da kažemo, cijelog života na zemlji.
Ove šume proizvode lijekove koji nas liječe.
supstance skrivene u ovim biljkama naše tijelo može prepoznati.
Naše ćelije govore istim jezikom.
Mi smo ista porodica.
Ali u jedva 40 godina, najveća svjetska kišna šuma,
Amazon, je smanjena za 20%.
Šuma omogućuje stočarske rančeve i farme soje.
95% ovih farmi se koristi za ishranu stoke i živine
u Evropi i Aziji.
I tako, šuma je preobraćena u meso.
Pre jedva 20 godina, Borneo četvrto po veličini ostrvo
na svijetu, bilo je prekriveno šumom.
Sa trenutnom brzinom krčenja šuma,
nestaće za manje od 10 godina.
Živa tvar, spone, voda, vazduh, zemlja i Sunce.
Na Borneu, ova spona je prekinuta,
u jednom što je bio najveći svjetski rezervoar bio različitosti.
Katastrofa je izazvana odlukom da se proizvodi palmino ulje,
jedno od najviše proizvedenih i potrošnih ulja na svijatu.
Palmino ulje ne samo da snabdjeva naše rastuće potrebe za hranom,
već i kozmetiku, deterdžente i rastuća alternativna bio goriva.
Različitost šume je zamjenjena sa jednom vrstom, uljnom palmom.
Za lokalno stanovništvo, ono pruža posao,
u agrokulturnoj industriji.
Drugi primjer masovnog krčenja šuma je eukaliptus.
Eukaliptus se koristi za izradu papira.
Plantaže rastu kako se potražnja za papirom povećala
petorostruko u poslednjih 50 godina.
Jedna šuma, ne može da zamjeni drugu šumu.
Ispod ovog drveća eukaliptusa,
ništa ne raste, jer njihova lišća stvaraju toksični pokrivač za većinu biljaka.
Oni rastu veoma brzo, ali iscrpe rezerve vode.
Soja, palmino ulje,
eukaliptus ...
Krčenje šuma uništava suštinu, a sve da bismo proizveli višak.
Ali na drugim mjestima,
krčenje šuma je poslednje sredstvo za preživljavanje.
Preko 2 milijarde ljudi,
gotovo trećina svjetske populacije,
još uvijek zavisi o uglju.
Na Haitima
jednoj od najsiromašnijih zemalja svijeta
ugalj je jedan od najvećih potrošnih materijala populacije.
Jednom "biser Kariba",
Haiti ne može više da krani stanovništvo bez strane pomoći.
Na brdima Haita ostalo je samo 2% šume.
Ogoljeno,
ništa se ne drži na leđima tla.
Kišna voda ih spira niz padine planina sve do mora.
Šta je ostalo, neprimjenljivo je za agrokulturu.
U nekim dijelovima Madagaskara, erozija je spektakularna.
Čitavi dijelovi planina grade duboke pukotine stotinama metara široke.
Tanko i lomljivo tlo je stvoreno od žive tvari.
Sa erozijom sloj humusa,
kojem je trebalo hiljade godina da se formira nestaje.
Evo jedne teorije o Rapanuima,
stanovnicima Istočnog ostrva,
koja bi nam možda mogla zaustaviti misli.
Živeći na ostrvu koje je najviše izolovano na svijetu,
Rapanui su ekploatisali sve izvore dok na kraju ništa nije ostalo.
Njihova civilizacija nije preživjela.
Na ovoj zemlji su stajala najveća palmina drveća na svijetu.
Ona su nestala.
Rapanui su ih sve počupali.
Tada su se suočili sa širokom erozijom tla.
Rapanui nisu mogli ići pecati. Nije bilo drveća za napraviti kanue.
Ipak Rapanui su napravili jednu od najbrilijantnijih civilizacija na Pacifiku.
Inovativni farmeri, skulptori, izuzetni nautičari...
ali su bili zahvaćeni prenaseljenošću i nedostatkom resursa.
Iskusili su nemire, pobune i glad.
Mnogi nisu preživjeli kataklizmu.
Prava misterija Istočnog ostrva nije u tome kako su čudne statue dospjele tamo,
sada znamo.
Već kako Rapanui nisu reagovali na vrijeme.
To je samo jedna od teorija, ali za nas ima poseban značaj danas.
Od 1950. svjetska populacija se gotovo utrostručila.
I od 1950.
mi smo suštinski izmjenili naše ostrvo, Zemlju
više nego u svih 200 000 godina naše istorije.
Nigerija, najveći izvoznik nafte u Africi.
Ipak 70% stanovništva živi ispod linije siromaštva
bogatstvo je tamo, ali stanovništvo mu nema pristup.
Ista je priča u cijelom svijetu.
Polovina siromašnog stanovništva živi u zemljama bogatim resursima
Naš način razvoja nije ispunio obećanja.
U 50 godina, jaz između bogatih i siromašnih je veći nego ikad.
Danas,
polovina svjetkog bogatstva je u rukama najbogatijih, koji čine 2% stanovništva.
Da li takve nerazmjere mogu opstati?
One su uzrok pokretanja stanovništva
čiju razmjeru tek treba da predvidimo.
Grad Lagos, je imao 600 000 stanovnika 1960. godine.
To će narasti na 16 miliona do 2025.
Lagos je jedan od najbrže rastućih megalopolisa u svijetu.
Novi došljaci su uglavnom farmeri otjerani sa zemlje
zbog ekonomskih i demografskih razloga ili zbog manjka resursa.
Ovo je radikalan, novi tip urbanog rasta,
vođen više potrebom za preživljavanjem nego za uspjehom.
Svake sedmice, milion ljudi odlazi među stanovništvo svjetskih gradova.
Svaki šesti čovjek živi u nesigurnom, nezdravom i prenaseljenom okruženju.
bez pristupa dnevnim potrebama kao što su voda, kanalizacija, struja.
Glad se opet širi.
Obuhvatila je gotovo milijardu ljudi.
Na čitavoj planeti, najsiromašniji se bore za preživljavanje, dok mi nastavljamo
da kopamo za resursima bez kojih više ne možemo živjeti.
Gledamo sve dalje i dalje na polje,
na teritoriji koja je prethodno neiskorištena,
i u regionima koji su strašno teški za ekploataciju.
Mi ne mijenjamo naš model.
Nafta bi mogla nestati?
Još uvijek možemo izvlačiti naftu iz pjeskovitog katrana u Kanadi.
Najveći kamioni svijeta pomjeraju hiljade tona pijeska.
Proces grijanja i razdvajanje bitumena od pijeska
zahtjeva milione kubnih metara vode.
Kolosalne količine energije su potrebne.
Zagađenje je katastrofalno.
Najveći prioritet, očigledno,
je da se pokupi svaki dio "sunčeve svijetlosti".
Naši tankeri za naftu postaju sve veći i veći.
Naša potražanja za energijom je u konstantnom porastu.
Pokušavamo da povećamo rast kao peć bez dna
koja traži sve više i više goriva.
Sve se vrti oko ugljena.
U nekoliko decenija, ugljen je napravio od naše atmosfere peć
i ono što je priroda stvarala milionima godina, dozvoljavajući životu da se razvije,
će u većem dijelu biti vraćeno nazad.
Atmosfera se zagreva.
Bilo bi nezamislivo za brod da bude ovde samo pre par godina.
Transport, industrija, krčenje šuma, agrokultura...
Naše aktivnosti oslobađaju gigantske količine karbon dioksida.
Nesvjesno, molekul po molekul,
potresli smo Zemljin klimatski balans.
Sve oči na polove,
gdje su efekti globalnog zagrevanja najviše zastupljeni.
Dešava se brzo, veoma brzo.
Sjevero-zapadni prolaz koji povezuje Ameriku, Evropu i Aziju preko pola,
se otvara.
Arktička kapa se topi.
Pod efektima globalnog zagrijevanja,
ledena kapa je izgubila 40% svoje debljine u 40 godina.
njena površina ljeti se smanjuje iz godine u godinu.
Mogla bi nestati u ljetnjim mjesecima do 2030. godine.
Neki kažu 2015.
Sunčevi zraci koje je ledeni pokrivač prethodno reflektovao nazad
sada prodiru u tamnu vodu, zagrijevajući je.
Proces grijanja skuplja dijelove.
Ovaj led sadrži istoriju naše planete
Koncentracija ugljen-dioksida nije bila ovako velika
već nekoliko stotina hiljada godina.
Čovječanstvo nikada nije živjelo u ovakvoj atmosferi.
U prekomernoj eksploataciji resursa prijeteći životima svake vrste?
Klima se mijenja,
naglašavajući prijetnju.
do 2050, četvrtina vrsta na Zemlji
će biti suočeno sa izumiranjem.
U ovim polarnim regionima,
balans prirode je već poremećen.
Oko Sjevenog pola,
ledena kapa je izgubila 30% svoje površine u 30 godina.
Ali kako Grenland ubrzano postaje topliji,
svježa voda čitavog kontinenta otiče u slanu vodu okeana.
Led na Grenlandu sadrži 20% svježe vode čitave planete.
Ako se otopi, nivo mora će se podići za otprilike 7 metara.
Ali ovde nema industrije.
Ledeni pokrivač na Grenlandu ispašta zbog gasova staklene bašte
ispuštenih bilo gdje na Zemlji.
Naš ekosistem nema granice.
Gdje god da smo,
naši postupci imaju posljedice na cijelu Zemlju.
Atmosfera naše planete je nedjeljiva.
Ona je imovina koju dijelimo.
Na Grenlandu, na krajoliku se pojavljuju jezera.
Ledeni pokrivač se topi brzinom kakvu ni najveći pesimisti nisu predvidjeli
da će se desiti u narednih 10 godina.
Sve više i više rijeka nastalih od glečera se spajaju,
i buše kroz površinu.
Mislilo se da će se voda zamrznuti u dubinama leda.
Naprotiv, ona teče ispod leda,
noseći ledeni prekrivač u more, gdje se lomi u sante leda.
Kako svježa voda Grenlandovog ledenog prekrivača
nestaje u slanoj vodi okeana
niske zemlje širom svijeta su u opasnosti.
Nivo mora raste.
Voda se širi kako postaje toplija
uzrokujući samo u 20-om vijeku
rast mora od 20 centimetara.
Sve je postalo nestabilno.
Koralni grebeni su posebno osjetljivi na najmanju promjenu
u temperaturi vode. 30% ih je nestalo.
Oni su suštinska veza u lancu vrsta.
U atmosferi, tokovi glavnih vjetrova mjenjaju smjer.
Kišni ciklus je izmjenjen.
Geografija klime je promjenjena.
Stanovnici niskih ostrva,
ovde na Maldivima, na primjer, su na prvoj liniji.
Oni su strašno zabrinuti.
Neki već traže nove, više gostoljubive zemlje.
Ako nivo mora nastavi rasti sve brže i brže,
šta će veliki gradovi kao Tokio, svjetski najveće naseljen grad, uraditi?
Svake godine, predviđanja naučnika postaju alarmantnija.
70% svjetske populacije živi na obali.
11 od 15 velikih gradova svijeta
stoji na obali ili riječnom ušću.
Kako se mora dižu, sol će prodrijeti u pitku vodu,
lišeći stanovnike pitke vode.
Fenomen migracija je neizbježan.
Njena razmjera je zabrnjinjavajuća, i neizvjesna.
U Africi planina Kilimandžaro je neprepoznatljiva.
80% njenih glečera je nestalo.
Ljeti, rijeke više ne teku.
Lokalno stanovništvo je zahvaćeno, manjkom vode.
Čak i na najvećim vrhovima svijeta, srce Himalaja,
unutrašnji snijegovi i glečeri se smanjuju.
Ipak, ovi glečeri igraju suštinsku ulogu u kruženju vode.
Oni uhvate vodu monsuna kao led,
i oslobode ljeti kad se snijeg topi.
Glečeri na Himalajima su izvor svih velikih Azijskih rijeka,
Gang, Mekong, Jang Ce Kjang...
2 milijarde ljudi ovisi o njima, zbog vode za piće.
I za navodnjavanje usjeva, u Bangladešu.
Na delti Ganga i Bramaputre,
Bangladeš je direktno zahvaćen fenomenom koji se dešava na Himalajima
i sa nivoom mora.
Ovo je jedna od najnaseljenijih najsiromašnijih zemlji svijeta.
I već je pod udarom globalnog zagrijavanja.
Kombinacija poplava i uragana koji su u porastu
mogli bi da uzrokuju nestanak trećine mase zemlje.
Kada je populacija pogođena ovim devastirajućim fenomenom,
ona na kraju migrira.
Bogate zemlje neće biti pošteđene.
Suše se dešavaju na čitavoj planeti.
U Australiji, polovina obradive površine je zahvaćena.
Mi smo u procesu ugrožavanja klimatskog balansa
koji nam je dozvolio da se razvijamo preko 12 000 godina.
Sve više i više divlji požari se približuju velikim gradovima.
Zauzvrat, oni poboljšavaju globalno zagrijavanje.
Kako drveće gori, ono oslobađa ugljen dioksid.
Sistem koji kontroliše našu klimu je već veoma poremećen.
Elementi na koje se oslanja su poremećeni.
Sat klimatske promjene otkucava u ovim veličasntvenim krajolicima.
Ovde u Sibiru, širom planete,
je tako hladno da je zemljište uvijek zamrznuto.
To je poznato kao "permafrost".
Ispod njegove površine, leži klimatska vremenska-bomba.
Metan.
Gas staklene bašte, 20 puta moćniji od ugljen-dioksida.
Ako se permafrost otopi,
oslobađanje metana bi moglo efekat staklene bašte
podići van kontrole sa posljedicama koje niko ne može predvidjeti.
Doslovno bismo bili na nepoznatoj teritoriji.
Čovječanstvo nema više od 10 godina da preokrene smjer
i izbjegne prelazak u teritoriju ...
Život na Zemlji kakvu još ne znamo.
Kreirali smo fenomen koji ne možemo kontrolisati.
Od našeg nastanka,
voda, vazduh i svi oblici života su neprekidno povezani.
Ali nedavno, mi smo prekinuli tu vezu.
Suočimo se sa činjenicama.
Moramo vjerovati u ono što znamo.
Sve što smo vidjeli je odraz ljudskog ponašanja.
Oblikovali smo Zemlju po našem liku.
Imamo vrlo malo vremena za promjenu.
Kako ovo stoljeće može nositi breme od 9 milijardi ljudi.
ako odbijemo da priznamo
sve što smo sami uradili?
20% svjetske populacije troši 80% njegovih resursa.
Svijet troši 12 puta više na vojne rashode
nego na pomoć zemljama u razvoju
5 000 ljudi umre dnevno zbog prljave vode za piće
1 milijarda ljudi nema pristup sigurnoj vodi za piće
Blizu 1 milijarde ljudi postaje gladno
preko 50% žita širom svijeta
se koristi za hranjenje stoke i za bio goriva
40% obradive zemlje je pretrpjelo dugotrajnu štetu
Svake godine, 13 miliona hektara šume nestane
Svaki četvrti sisar, svaka osma ptica, svaki treći vodozemac je suočen sa istrebljenjem
Vrste umiru ritmom 1000 puta bržim od prirodnog
Tri četvrtine ribljih zaliha su isrpljene,
potrošene ili opasno opadaju
Prosječna temperatura poslednjih 15 godina
je najveća ikad zabilježena
Ledena kapa je 40% tanja nego pre 40 godina
Moglo bi biti minimalno 200 000 miliona "klimatskih izbjeglica" do 2050
Cijena naših postupaka je visoka.
Drugi plaćaju cijenu bez aktivnog učestvovanja.
Video sam kampove izbjeglica
velike kao gradove, koprcajući se u pustinji.
Koliko će sutra ljudi, žena i djece,
će biti ostavljeno pored puta?
Moramo li uvijek graditi zidove da bismo prekinuli lanac ljudske solidarnosti,
razdvojiti ljude,
i zaštititi sreću jednih od tuge drugih?
Previše je kasno biti pesimist.
Znam da jedan čovjek može srušiti svaki zid.
Previše je kasno biti pesimist.
Širom svijeta četvoro djece od 5 pohađa školu.
Tako mnogo ljudi, nikada nije dobilo obrazovanje
Svi, od nabogatijeg do najsiromašnijeg može dati doprinos.
Lesoto, jedna od najsiromašnijih zemalja,
je proporcionalno zemlja koja najviše ulaže u edukaciju.
Katar, jedna od najbogatijih zemalja, je otvorila najbolje univerzitete.
Kultura, edukacija, istraživanje i inovacije
su neiscrpni izvori.
U lice patnji i tugi,
milioni NGO-a su dokazali, da je solidarnost
između ljudi jača nego sebičnost nacija.
U Bangladešu, čovjek je mislio nezamislivo
i osnovao banku koja posuđuje samo siromašnima.
U 30 godina, promjenila je život 150 miliona ljudi.
Antarktika je kontinent sa nenadmašnim prirodnim resursima
koje nijedna država ne može prisvojiti sebi,
prirodna rezerva odana miru i nauci.
Ugovor potpisan između 49 zemalja
ga je napravio blagom koje dijeli cijelo čovječanstvo.
Kasno je biti pesimist.
Vlade su poduzele akciju za zaštitu gotovo 2% teritorijalnih voda.
Nije mnogo, ali je 2 puta više nego pre 10 godina.
Prvi prirodni parkovi su stvoreni pre samo 100 godina.
Oni pokrivaju oko 13% površine kontinenata.
Oni stvaraju prostor gdje je ljudska aktivnost
u koraku sa očuvanjem vrsta, zemljišta i krajolika.
Ova harmonija između ljudi i prirode može postati pravilo,
a ne izuzetak.
U Americi, Nju Jork je shvatio šta priroda čini za nas.
Ove šume i jezera skupljaju svu gradsku vodu za piće.
U Južnoj Koreji, šume su devastirane za vreme rata.
zahvaljujući nacionalnom programu za pošumljavanje,
one opet pokrivaju 65% zemlje.
Više od 75% papira je reciklirano.
Kostarika je napravila izbor između trošenja na vojsku i očuvanja zemlje.
Država više nema vojsku.
Preferira da posveti svoje resurse u edukaciju, ekoturizam,
i zaštitu primarnih šuma
Gabon je jedan od svjetskih, vodećih proizvođača drveta.
Sprovodi selekciju. Ne više od jednog drveta po hektaru.
Te šume su jedan od najvažnijih resursa zemlje,
ali oni imaju vremena za regeneraciju.
Program postoji kao garancija održivog upravljanja šumama.
Oni moraju postati obavezni.
Za potrošače i proizvođače, pravda je mogućnost.
Kada je trgovina pravedna, kada i prodavač i kupac dobijaju,
svi mogu napredovati i zaraditi za pristojan život.
Kako može biti pravde i jednakosti,
između ljudi čiji su jedini alat ruke
i onih koji žanju svoje usjeve sa mašinom i subvencijama države?
Budimo odgovorni potrošači.
Mislimo o onome što kupujemo!
Prekasno je biti pesimist.
Video sam agrokulturu na ljudskoj razmjeri.
Može nahraniti cijelu planetu
ukoliko proizvodnja mesa ne uzima drugima hranu iz usta.
Video sam ribara koji brine o tome šta će uhvatiti
i brine o bogatstvu okeana.
Video sam kuće koje proizvode sopstvenu energiju.
5 000 ljudi u svijetu živi
u prvim eko-prijateljskim okruzima u Freiburg-u, Njemačka.
Drugi gradovi su partneri ovom projektu.
Mombaj je hiljaditi koji im se pridružio.
Vlade Novog Zelanda, Islanda Austrije, Švedske i drugih nacija
su stavile razvoj ka obnovljivim izvorima energije
kao prvi prioritet.
80% energije koju trošimo dolazi iz fosilnih izvora.
Svake sedmice,
dve nove elektrane na ugalj su samo u Kini sagrađene.
Ali sam takođe video u Danskoj prototip eletktrane na ugalj
koja ugljen oslobađa u tlo radije nego i vazduh.
Rješenje za budućnost? Niko ne zna još.
Video sam na Islandu,
elektranu pogonjenu na Zemljinu toplotu.
Geotermalna snaga.
Video sam "morsku zmiju"
ležeći na vodi, apsorbuje energiju talasa
i proizvodi električnu energiju.
Video sam farme vjetrenjača na obali Danske
koje proizvode 20% ukupne električne energije zemlje.
Amerika, Kina, Indija, Njemačka i Španija su najveći investitori
u obnovljivu energiju.
Već su napravili 2.5 miliona radnih mjesta.
Gdje na zemlji vjetar ne duva?
Video sam pustinjska prostranstva koja se peku na suncu.
Sve na Zemlji je povezano,
i Zemlja je povezana sa Suncem, originalnim izvorom.
Mogu li ljudi imitirati biljke i uhvatiti njegovu energiju?
U jednom satu, sunce da Zemlji istu količinu energije
koliko čovječanstvo potroši za godinu dana.
Dok god Zemlja postoji, sunčeva energija je neiscrpljiva
Sve što treba da uradimo
je da prestanemo bušiti zemlju i da počnemo gledati ka nebu.
Sve što trebamo uraditi je da naučimo obrađivati sunce.
Svi ovi ekperimenti su samo primjeri,
ali oni svjedoče novoj svjesti.
Oni spuštaju obilježje za novu ljudsku avanturu
baziranu na modernizaciji, inteligenciji i djeljenju.
Vrijeme je da dođemo zajedno.
Šta je važno?
Nije ono što odlazi,
već šta ostaje.
Još uvijek imamo pola svjetskih šuma,
hiljade rijeka, jezera i glečera i hiljade naprednih vrsta.
Znamo da su rješenja ovde danas.
Mi svi imamo snagu da se promjenimo.
Pa onda šta čekamo?
Na nama je da zapišemo šta će se sljedeće desiti.
Zajedno
Preveo i prilagodio Bajić Duško